![Starší Matthieu Bennasar, Francúzsko](https://content.churchofjesuschrist.org/acp/bc/cp/Europe/2%20Area%20Leadership/A70%20Images%201200x1200/1200x1200/Elder%20Bennasar%201200x1200.jpg)
Tri nohy stoličky šťastia by museli byť cnosti, ktoré sú spoločníkmi v písmach, a to viera, nádej a pravá láska. Prečo? Pravdepodobne preto, lebo sú všetky zamerané na Ježiša Krista! A tiež preto, lebo „pocity radosti majú s našou životnou situáciou spoločného len málo, ale s tým, na čo sa v živote zameriavame, majú spoločné úplne všetko.“1 Keď sa v našich životoch zameriame na Ježiša Krista, nech sa stane čokoľvek, máme štastie a radosť!
Svet považuje tieto tri cnosti za naivné, nedosiahnuteľné a slabé. Pán ich považuje za spoľahlivé, uschopňujúce a silné. Iste nie je na nich nič chatrné, pominuteľné či prchavé.
- Duchovná viera nie je bezpredmetná, vratká dôvera, že veci budú asi tento krát v poriadku. Ale je vierou v Pána Ježiša Krista2, pokojným uistením, že bez ohľadu na to akými nebezpečnými vodami sa budeme plaviť, ak sa plavíme s Ním, jeho milosť bude vždy dostatočná.
- Rovnako nádej evanjelia nie je svetskou nádejou, ktorá sa sústreďuje na neistú budúcnosť, po ktorej túžime. Nie je to zúfalá túžba, ktorej sa chytáme, keď náš obľúbený športový tím prehrá posledný zápas a môže vyhrať majstrovstvá iba ak ich priamy protihráč prehrá ďalší zápas! Nie, nádej evanjelia je „nádejou v Krista“3 a sústredí sa na večné zasľúbenia a istotu budúcej skutočnosti skrze Ježiša Krista: tak nás nádej evanjelia pozýva k neustálemu, zámernému a účinnému konaniu. Nie je to držanie palcov, keď žiadna ďalšia činnosť z našej strany nemôže dosiahnuť požadovaný výsledok: Znamená to, že si zložíme ruky k modlitbe a vyhrnieme rukávy do práce. Nádej v Krista robí ľudí „istými a stálymi, vždy oplývajúcimi dobrými skutkami.“4
- A nakoniec , pravá láska nie je abstraktnou schopnosťou pocítiť kozmické prijatie pre každého, ale je „láskou“5, dokonca „čistou láskou Kristovou“6, druhom lásky, ktorý má On pre každého. Je to transformujúci dar, ktorý získame, keď je naše „vnútro... plné pravej lásky voči všetkým ľuďom,“7, nie tak ako to povedal jeden človek: „Ach, ako len milujem ľudstvo! Ale s ľuďmi mám problém...“
Keďže sú všetky tieto cnosti zamerané na Krista a na skutky, prinášajú do našich životov moc. Láska je korunou týchto troch cností a viditeľným prejavom nášho nasledovníctva.8 Ale všetky tri nás spájajú so Spasiteľom a následne spolu k sebe ako Jeho nasledovníkov. Toto je koniec koncov druh pripútanosti, ktorým má náboženstvo byť.9 A tieto cnosti sú prepojené tak ako semienko, kvet a ovocie z tej istej rastliny a predstavujú rôzne stupne rastu a moci požehnávať.
Naopak, protivník by chcel, aby sme sedeli na vlastnej stoličke biedy, ktorá stojí na nohách pochybnosti, zúfalstva a opovrhnutia.10 Pochybnosť zakryje svetlo, zúfalstvo zatemní horizont a opovrhnutie prináša izoláciu a osamelosť.
Keď prechádzame ťažkými časmi v tomto svete, vyberajme opatrne stoličku, na ktorú si sadneme. Dnešná neistota môže byť Pánovým spôsobom ako nás pozvať, aby sme pred Ním padli na kolená, aby sme prejavili svoju vieru v Neho, nechali Ho rozjasniť našu nádej a žiadali od Neho naše osobné naplnenie, keď dostaneme dar pravej lásky pre všetkých. Potom, keď sa staneme dôveryhodnejšími, menej prchavými, náchylnejšími konať, láskavejšími, trpezlivejšími, súcitnejšími, menej posudzujúcimi a chápavejšími, určite spoznáme, čo to znamená cítiť šťastie.
1 Russell M. Nelson – Radosť a duchovné prežitie, október 2016
8 „Podľa toho poznajú všetci, že ste moji učeníci, keď sa budete vzájomne milovať.“ Ján 13 :35
9 Z latinskéhp slova religare, spojiť, spojiť sa spolu, k Bohu alebo jeden k druhému.
![Besimi, Shpresa dhe Dashuria Hyjnore = Lumturi](https://content.churchofjesuschrist.org/acp/bc/cp/Europe/Area%20Images/area%20leadership%20messages/2021-10/1200x675/faith-hope-charity-1200x675.jpg)
Për shkak se këto virtyte janë të gjitha të përqendruara te Krishti dhe të orientuara drejt veprimit, ato nxitin fuqi në jetën tonë. Dashuria është kurorëzimi i të triave dhe shenja e dukshme e dishepullimit tonë.8 Të tria na lidhin me Shpëtimtarin dhe, rrjedhimisht, së bashku si dishepuj e Tij. Në fund të fundit, ky është lloji i fesë që qe synuar të jetë, [një fe që krijon lidhje].9 Këto virtyte janë po aq të ndërlidhura sa fara, lulja dhe fryti i së njëjtës bimë, duke përfaqësuar faza të ndryshme të rritjes dhe fuqinë për të bekuar.
Nga ana tjetër, kundërshtari do të na detyronte që të uleshim në stolin e tij të mjerimit, këmbët e të cilit janë dyshimi, dëshpërimi dhe përbuzja.10 Dyshimi mjegullon dritën, dëshpërimi i ngrys horizontet dhe përbuzja sjell izolim dhe vetmi.
Ndërsa lundrojmë nëpër kohët e trazuara të botës, le ta zgjedhim me kujdes stolin mbi të cilin do të ulemi! Pasiguria e sotme mund të jetë mënyra e Zotit për të na ftuar që t’i gjunjëzohemi Atij, të ushtrojmë besim tek Ai, ta lejojmë Atë të na e ndriçojë shpresën dhe të kërkojmë prej Tij përmbushjen tonë vetjake ndërsa marrim dhuratën e dashurisë hyjnore për të gjithë. Më pas, ndërsa bëhemi më mirëbesues, më pak të paqëndrueshëm, më të prirur për të vepruar, më dashamirës, më të duruar, më të dhembshur, më pak gjykues dhe më mirëkuptues, ne me siguri do ta dimë se çfarë është lumturia.
1 Rasëll M. Nelson, Gëzimi dhe Mbijetesa Shpirtërore, nëntor 2016
8 “Prej kësaj do t’ju njohin të gjithë që jeni dishepujt e mi, nëse keni dashuri për njëri-tjetrin”, Gjoni 13:35
9 Nga latinishtja religare do të thotë të bashkohesh, të lidhesh, me Perëndinë dhe njëri-tjetrin
10 Russell M. Nelson, A More Excellent Hope, janar 1995